Осінь... Це час достиглого винограду і період для роздумів і подорожей... Як можна не любити ранню осінь? Я обожнюю цю пору: світанкову прохолоду, переплетену із злегенька романтичною ностальгією за літом, перший вранішній туман із краплями на склі та свіжий запах яблук... Я люблю, коли під ногами шарудить пожовкле листя, або ж, коли те листя тихо відривається від дерева і заплітається у волоссі... А ще я завжди з нетерпінням чекаю кінця вересня, тому що в цю золоту прекрасну пору ми відмічаємо наше професійне свято - Всеукраїнський День бібліотек!!!
Цього року ми вперше разом з нашою великою бібліотечною родиною вирішили відсвяткувати наш День бібліотек неординарно, а тому вирушили в подорож. Девізом для нас стали слова Св. Августина: "Світ - це книжка і той, хто не подорожує, читає лише одну сторінку".
Перша наша зупинка - урочище Кипляче Малинського району, де ми відвідали монастир Казанської ікони Божої Матері. Разом із священником чоловічого монастиря отцем Олегом ми поринули в історію виникнення цього монастиря, почули про страту монахів в 1921 році та про чудесне відновлення.
Наступна наша зупинка - замок "Радомисль". Як тільки ми під"їхали, одразу ж погляд привернули до себе лебеді, які величаво прикрашали собою водоймище, з якого прямо виріс замок "Радомисль".
Коли ми потрапили в середину цього величавого замку ми відчули себе у XVII столітті. Нас зачарували і Музей української домашньої ікони з експозицією "Душа України", і обрядова зала, і концертна зала або Велика камінна, і 35 - ти метрова башня, піднявшись на яку кожен з нас загадував бажання і дзвонив у дзвін.
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgw8bK3zyvEle-ZJjGUZZfJBkPCsQdpApMol_yWoF5_elzFzM-MVFeQRBIzqHe8XX_8u0NeTGfHUPSj6Scj8kLydHfvrrIPZER1o62IMEncLZPHX0MpSuLgZ4yZGIfENRNOKxaTD8IwiIE/s200/IMG_1171.JPG)
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEiWHzOskQKexu0HEPU0K4h3uO-BVBXCAFxIHmk9wvc7vAtByZtg9rPzaiRaqBEb87quHgUlzyLPD3WK5AreXsg6KofRmvt8ydYMHfLCTw-gpfSRUXHYpKZsDB8jIYywqV0yGzFagYoz-K8/s200/%D0%B5%D0%BA%D1%81%D0%BA%D1%83%D1%80%D1%81%D1%96%D1%8F++%D0%B7%D0%B0%D0%BC%D0%BE%D0%BA+043.jpg)
Блукаючи ландшафним парком замку "Радомисль" всі ми відчували себе якось незвично зачарованими, адже не кожен день бачиш таку красу, яка піднімає настрій, надихає на нові мрії і злети.
Наша святкова подорож закінчилась, але всі ми дійшли висновку, що подорожі вчать більше, ніж що б то не було. Іноді один день, проведений в інших місцях, дає більше, ніж десять років життя вдома!
Дуже гарна стаття, мені дуже сподобалося!!!
ОтветитьУдалитьМи теж побували в Радомишлі, тільки на день пізніше. І здивували навіть екскурсовода в замку, яка вирішила, що в неї дежа-вю, коли почула, що ми теж із Коростеня і теж бібліотекарі. Ми отримали велике задоволення від поїздки і вже маємо плани на весну.
ОтветитьУдалить